HOWARD PHILLIPS LOVECRAFT 20. AUGUST 1890-15. MARTS 1937
"VANVITTIGT GOD GYSERFORFATTER.
DEN OVERLEGENT BEDSTE."
ELIZABETH KELLER
"Patrick havde en vag fornemmelse af, at der snart ville ske noget."
"Hvordan skulle han fortælle sine forældre om al ondskaben?"
"I æteren, i hvert eneste støvkorn. Patrick havde altid set alt dette -
- og det havde altid virket, som om kun han kendte til det."
"På den syvende dag kunne han mærke, at det snart ville komme."
"Noget i skumningens brise havde hvisket: 'I aften vil det ske.'"
"Da hans mor åbnede døren den næste dag, var der ingenting."
"Sporet af Patrick William Wards urin førte til et tomt skab -
- som badede i mørket fra hans sidste nat."
- "Slut." - Du almægtige.
- Så er vi på den igen. - Det er en af dine bedste.
- Det siger du hver gang, mor. - Denne gang mener jeg det.
- Seriøst? - Jeg blev opslugt og bange.
- Det var ligesom... - Lovecraft, ja. Var det for meget?
- Nej. - Jeg har ikke fundet min egen stemme.
Som om det var problemet... Min søster er et misfoster.
- Kom med noget nyt. - Beth, jeg fatter det ærligt talt ikke.
Hvorfor bruger du flere dage på noget, der slutter med tis på et tæppe?
- Hvad skal dine historier betyde? - De skal være uhyggelige.
At have dig som søster er uhyggeligt. Held og lykke med kærestejagten.
- Temps mort, Vera. - Jeg taler ikke fransk.
- Bliv ved med at skrive, Beth. - Hvad hvis jeg ikke er god nok?
- Det er du. - Det siger du kun, fordi du er min mor.
Hvad er det?
Hvad fanden?
Godt, kammerat...
- Bravo, Vera. C'est en grand classe. - Ikke fransk, mor.
Jo da, den er grøn, og alle elsker den.
Ingen årsag.
Det er en fed gammel bil, I har der.
- Min mor og jeg elsker gamle ting. - Er I bare på gennemrejse?
- Vi flytter hertil, i Clarisses hus. - Bor hun her?
Jeg ved det ikke. Hun er død. Hun var vist min mors kusines svigerinde.
Clarisse Jourdan. Den skøre franske dame ude på prærien?
Fandens! Nu kommer her til at lugte af neglelak i en uge.
Hold lige øje med butikken, miss Jourdan.
Jeg hedder Keller.
GYSERBØGER
FAMILIEMORDER SLÅR TIL FOR FEMTE GANG
Hvad laver du? Hvad er det der?
- En historie, du ikke vil kunne lide. - Hvor ved du det fra?
Er her ikke nogen?
- Gud, hvor her stinker. - Hun kommer snart.
Jeg ser hæslig ud...
- Hvad handler den om? - En mand, der bryder ind hos folk.
Han myrder forældrene, men skåner døtrene, som altid er på din alder.
Og?
Han bliver i huset med hende og forældrenes lig.
- Det der fandt du på. - Piger!
Kom så.
Du godeste, det er jo Rob Zombies hus.
- Hun vil lære at kunne lide det. - Det er ikke så slemt.
Det er en forlængelse af din hjerne.
- Det er simpelthen løgn. - Soveværelserne er deroppe.
- Her lugter af gamle damer. - Her lugter af skimmelsvamp.
Det var det, jeg sagde.
- Se lige alle de dukker. - Tante lod mig aldrig lege med dem.
Hvad var der galt med hende?
- Virker det? - Nej!
Bingo!
Hvornår holder du op med det snobberi og begynder at bruge en bærbar?
- Aldrig. - Gud, det ligner et loppemarked.
- Købte hun mon alt det til sig selv? - Gamle damer elsker sådan noget.
- Et kinesisk skab. - Hvad?
Det er ikke kun et spejl, men også et skab. Jeg har læst om dem.
Der må være en hemmelig knap et sted.
For helvede!
- Kan du lide det? - Nej!
- Vera, vær forsigtig. - Hvorfor køber man sådan noget?
Det var tante Clarisse, skat.
Hvad er der, elskede?
Beth?
Jeg har det fint...
Selvfølgelig har du det fint, søde. Det er derfor, du er så bleg.
- Hvad er der galt med hende? - Ingenting. Hun er, som du er nu.
- Du har virkelig god timing. - Vera!
- Har hun det godt? - Nu spørger du endelig.
- Du kunne have hjulpet hende. - Hvorfor? Du redder hende jo altid.
Jeg fatter ikke, hvorfor hun skriver sådan noget, når hun ikke tåler blod.
Hun har flyskræk, er bange for fyre og bange for sin egen dumme skygge.
Du gætter aldrig, hvad jeg fandt den anden dag.
Jeg gider ikke det der, Vera.
En interview med hende. Flere sider, der var skrevet, som om det var i et blad.
Hun havde fundet på det hele. I det var hun en berømt forfatter -
- og en journalist stiller spørgsmål om hendes bøger.
- Hun skal lidt ned på jorden. - Det er rart, at du elsker hende.
- Du måtte rejse fra din kæreste. - Det er lige meget.
Og hold op med at gå med makeup.
Rend mig, din forbandede...
Jeg ved, at du elsker hende højere!
Beth, Beth... Satans Beth!
Pis...
Mor! Hvor vil du have din antikke lampe?
- Jeg er heroppe! - Ja, med din yndlingsforfatter.
- Hvor vil du have din antikke lampe? - På dit værelse.
- Hørte du, hvad jeg sagde? - Ja!
Vær lidt forsigtig med døren.
Hygger du dig i min seng?
Det her er dit. Også det her.
Efterlad ikke dit Cthulhu-skidt på mit værelse. Fjern det.
- Ville du dø af at være lidt sødere? - Måske.
Du er så næsvis.
Ikke min.
Det er et gammelt hus.
Mor, det er mit værelse! Gå hen og hjælp Lovecraft junior i stedet.
Ikke så højt!
Jane? Hvad?
Hallo? Jane, jeg kan ikke høre dig.
Mor?
Han vil bare lege med dukkerne.
Kig ikke på mig.
Hør på mig, Beth. Du skal væk herfra.
Flygt, min skat. Løb!
Mor!
Beth, skat. Kom her. Der sker ikke noget.
Der sker ikke noget.
- Jeg var i kælderen... - Det ved jeg godt.
- Med Vera. - Det er overstået nu.
- Det var så virkeligt. - Men det er længe siden, Beth.
Det er en smuk morgen her på CO-1.
Læn dig tilbage, og nyd Chicagos klassiske radiokanal.
- Ja? - Det er Jerry.
Hun kan desværre ikke tage telefonen lige nu. Jeg beder hende ringe.
Salget er femdoblet, min ven. Skriver hun?
- Ja, selvfølgelig. - Vi kommer alle sammen i aften.
Det fortæller jeg hende. Jeg gør det med det samme.
Hele forlagets personale kommer. Dine salgstal er enorme.
- De forguder dig. - De forguder salgstallene.
- Vil du ikke vide hvor meget? - Jeg hader tal.
Jamen de er enorme.
Og de elsker dig.
Ja, hej. Nej, jeg fortalte hende det lige!
Aftenens gæst er blevet beskrevet som gysets mester.
Hendes seneste bog hedder Incident in a Ghost Land.
Efter kun to uger står den øverst på bestsellerlisten.
Vi kan prise os lykkelige, for hun optræder sjældent i tv.
Elizabeth Keller.
- Det er en fornøjelse at møde dig. - I lige måde, Eve.
Incident in a Ghost Land er din mest personlige bog indtil videre.
- En slags hyldest til din familie. - Det er korrekt.
Hvad skete der med dig og din søster, da I var teenagere?
- Du mener, om den er selvbiografisk? - Det hele føles så virkeligt.
Detaljerne er så levende. Mit spørgsmål er, hvorfor du skrev bogen?
- Så jeg ikke skulle blive sindssyg. - Mener du det?
- Er der en bedre grund til at skrive? - Nej.
Hun talte kun om Vera og mig, så jeg gik i defensiven. Alle må have set det.
Så slemt var det ikke. På din egen mystiske måde er det dig, der styrer.
- Det siger du som min største fan. - Pokkers også, du har ret.
Jeg bærer Harlequin op i seng. Vil du virkelig se det en gang til?
Tag ved lære af din søn. Se, hvor ligeglad han er.
- Han skal vel ikke sove i den her? - Hvorfor ikke? Han elsker den dragt.
Jeg sagde jo, at de elsker dig.
- Hallo? - Beth, du skal komme tilbage!
- Vera? - Kom tilbage!
- Er mor der? - De er i huset!
- Vera, hør på mig. - Hører du ikke, hvad jeg siger?
- Efterlad mig ikke alene, Beth! - Er mor der?
Vera!
- Din mor er der vel, ikke? - Det skal hun være.
Svar nu... Der er optaget.
Godt, prøv igen.
- Er du sikker på det her? - Det er måske ikke noget.
Det kan være vrangforestillinger, men mor svarer ikke -
- og jeg har de drømme igen. Der er noget, der ikke stemmer.
De burde aldrig være blevet i huset. Vera burde være på et hospital.
- Ja, ja. Ring, når du kommer frem. - Det skal jeg nok.
Pas på dig selv.
- Her? Er du sikker? - Ja.
Mor?
Mor!
Mor?
Beth? Skat! Hvad laver du her?
- Hvorfor sagde du ingenting? - Vera ringede i går.
Hun skreg i telefonen og lagde på. Jeg kunne ikke komme igennem.
Jeg vidste ikke, at hun havde ringet. Hun ligger og hviler sig.
Jeg har savnet dig så meget!
- Du er så smuk. - Du har slet ikke forandret dig.
- Huset ligner sig selv på en prik. - Tja...
Efter alle de år har du stadig tante Clarisses indretning.
- Det passer ikke. Jeg solgte det meste. - Jaså?
Du gætter aldrig, hvad jeg fik for det antikke legetøj.
Jeg kan renovere hele huset for de penge.
- Har du ikke fået mine penge? - Selvfølgelig har jeg det.
Beth, jeg mente det ikke sådan.
Du må sige, hvis det ikke er nok.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg sagde sådan. Du forkæler mig allerede.
Jeg er din datter, og jeg har råd. Jeg forkæler dig ikke.
- Søde... - Undskyld, jeg overreagerede.
Beth...
- Du er ikke vred på mig, vel? - Hvorfor skulle jeg være det?
- Jeg efterlod dig alene med Vera. - Beth, se på mig.
Du forlod mig ikke. Du havde dit eget liv at leve.
Forstår du? Tør nu tårerne væk. Sådan.
Nu skal vi skåle.
Hvornår er du begyndt at drikke bonderøvsøl?
Fandens også. Nøglerne er over døren.
- Låser du hende inde? - Nej. Det gør hun selv.
Hun gemmer nøglerne dernede, så jeg lavede en kopi.
Vera? Skat?
Gemmer du dig?
Vera?
Førstehjælpskassen er i klædeskabet til venstre.
Vera, hvor er du?
Skat?
Førstehjælpskassen, Beth. Vera?
- Hjælp mig! - Vera. Mor!
Tag hendes ben.
Beth, skynd dig. Tag hendes ben.
Det skal nok gå.
Det skal nok gå. Kom ind på værelset.
- Hjælp mig! - Rolig, Vera.
- Det går nok. - Hjælp mig!
Rolig. Hent kassen, Beth.
Kig på mig. Det er overstået, skat.
- Sådan, ja, det er overstået nu. - Aldrig mere... gøre mig fortræd...
- Der er ingen, der gør dig fortræd. - Min søster...
Beth?
- Jeg er her, Vera. - Hun kan se dig.
Fortæl, hvad der inspirerede dig.
Det begyndte, da jeg tog min kandidatgrad på Sorbonne.
Jeg besøgte en masse gallerier i Paris -
- og på et af de mindre gallerier blev der holdt en kunstudstilling...
Lad det stå. Kom her.
Er det hårdt for dig?
Det ved jeg.
Hvordan kan du klare det, mor?
I sidste uge fandt jeg hende på mit værelse bundet til radiatoren.
Hun skreg, som om...
Jeg blev nødt til at vende mig om for at sikre mig, at der ikke var nogen.
- Hvad kan jeg gøre? - Der er intet, du kan gøre, Beth.
Hun genoplever den aften igen og igen.
Kom her.
Det skal nok gå.
HJÆLP MIG!!
Vera?
Vil I lade mig dø alene?
Nej? Ikke alene?
Du kommer ikke til at dø, Vera.
De lader mig betale for det, og I er der ikke.
Hvis jeg rører mig, brænder de mig. Hvis jeg skriger...
Vil du ikke nok...
Jeg beder dig, fortæl dem, at jeg ikke er en slem pige!
- Vera, hør på mig. - Beklager, hvis jeg fornærmede dem.
- Bed dem hold op med at straffe mig. - Du har ikke gjort noget galt.
- Sig til dem... - Det er ikke din skyld.
- De er her... - Vera, det er bare mor.
Lastbilen...
Du godeste...
Lastbilen...
Mor?
Forsvind!
- Er du allerede oppe, skat? - Ja.
Kom Eugene?
Der er så meget skrald i dette hus.
- Gav han dig regningen? - Jeg så ham ikke engang.
Sikke en herlig dag til en skovtur.
Du dufter stadig af Beth. Den duft drev mig til vanvid.
Hvad taler du om?
Jeg burde have spist både dig og Vera, så I aldrig kunne forlade mig -
- og ingen drenge kunne komme i nærheden af mine piger.
- Du skal ikke drikke mere nu, mor. - Mine døtres kød...
Nu rabler det for dig.
- Har du det godt, mor? - Du milde, jeg ser forfærdelig ud.
Jeg ved ikke, hvor dit talent kommer fra.
Din evne til at skabe dine egne verdener.
Ikke fra din idiot til far, det er sikkert og vist.
- Gør det stadig ondt? - Intet gør rigtigt ondt længere.
- Du er stadig smuk, mor. - Det, jeg prøver at sige, er...
...at Incident in a Ghost Land er din bedste roman hidtil.
- Har du læst den? - Selvfølgelig.
Den var så god, at jeg blev helt omtumlet.
- Jeg sendte den ikke, fordi... - Du er bedre end Lovecraft.
Beth, jeg savner dig...
Du efterlod mig... helt alene.
Vera...
Vera, det skal nok gå.
Det skal nok gå.
Vera, hvad har du gjort?
Vera, se på mig. Her er ingen.
Her er ingen, Vera.
Hvor er nøglen?
Nej, nej, nej...
Vera?
Vera? Vera!
Hør på mig! Åbn døren!
Stop så!
Vera!
Åbn døren! Vera, jeg beder dig! Kom nu...
Mor!
Mor, hvor er nøglen?
Vera har fået et anfald og har låst sig inde. Hvor er nøglen?
Der er ingen nøgle, skat.
Vera?
Vera...
Lad mig være, din djævel!
Din forbandede satan!
Mor, ring til en ambulance! Vera!
Vera, bliv her.
Det skal nok gå. Tag den her.
Ambulancen er på vej.
Jeg ved godt, hvorfor du gjorde det. Jeg ved, hvad du vil have af din søster.
Jeg venter på dem på vejen. Ellers kører de forbi stien.
- Mor? - Bliv hos hende, og vent på mig.
- Mor, hvad mente du? - Lyt ikke til hende.
Vera, bliv hos mig!
Bliv hos mig.
Vera?
Jeg kan høre dig.
Vera, jeg kan høre dig. Bliv nu hos mig.
Vera? Vera...
Vi knækkede din søster.
Nu er det din tur...
Mor?
Mor!
Mor.
Mor?
Mor!
Vera?
Hvad har du gjort mod mig?
Forstår du det nu, Beth?
Vera, hvad har du gjort mod mig?!
De knækkede mig, og nu leger de med dig.
- Han valgte dig, Beth. - Din psykopat!
- Fortæl, hvad du gjorde! - Det er ikke mig! Stop, Beth!
Vågn op!
Hold op med at flygte for en gangs skyld. Accepter virkeligheden!
Kom tilbage!
Beth, du er her stadig.
Beth, hør på mig. Accepter det, der skete.
Du skal se sandheden i øjnene.
- Mor... - Der var intet, hun kunne gøre.
Mor døde, Beth. Det gjorde hun. Hun døde.
De dræbte hende, Beth. Hun døde.
- Det gør mig så ondt. - Mor...
Hun døde, Beth.
Du må give slip på hende.
Der er kun os.
Der er kun os nu...
Er du tilbage?
Beth, er du tilbage?
Du talte med dem, som om de var virkelige.
Også med mor.
Du kiggede på mig, som om jeg var sindssyg! Du hørte mig ikke.
Du var væk. Jeg vidste ikke, hvordan jeg skulle få dig tilbage.
Jeg hader dig, Vera!
Jeg hader dig, Vera, jeg hader dig...
Op med dig! Vi skal gemme os.
Herinde. Det er en leg. Hun vil have, at vi gemmer os.
Hør godt efter. Hvis han tager dig med op...
...så rør dig ikke, og græd ikke, uanset hvad han gør ved dig.
Så er han mere forsigtig.
Sidste gang slog jeg ham på benet, og så gjorde han mig mere fortræd.
Hør godt efter. Hvis han tager dig med op...
Uanset hvad han gør, så rør dig ikke, og græd ikke.
Du er sød. Vil du være min ven?
Skal vi være venner? Jeg elsker dig.
- Jeg elsker dig. - Du er sød.
- Ingen elsker dig. - Du er grim.
Du er et forbandet svin.
Jeg har lyst til at slå dig ihjel.
Ingen elsker dig.
Vera!
- Nej! - Vent!
Vent!
Hold ud, vi er her for at hjælpe. Tag det roligt.
I rører hende for helvede ikke! Kom ikke nærmere. Hold jer væk!
- Hold jer væk, for fanden! - Fint nok.
- I klarer det flot, piger. - Kom for helvede ikke...
Patrulje 10 til centralen. Jeg har et nødstilfælde.
- Hvem gjorde det her mod jer? - En heks og en trold...
De overfaldt os i tante Clarisses hus.
Omkring 14-15 år. Den ene er blond, den anden brunette.
- Det var to mænd i en slikbil! - En slikbil?
Hører du mig? Jeg er på tanken. Janet så pigerne, du beskrev.
- Mener du det? - Jeg sværger!
Tag det roligt. Hvor bor tante Clarisse?
Janet sagde, at de skulle ud til Clarisse Jourdans gamle hus.
De var sammen med deres mor. Janet talte med en af dem.
Send et hold, for Guds skyld. Vi tager på hospitalet og kommer snart.
Modtaget. Skifter og slut.
Cooper, jeg har nogle oplysninger.
Vi skal af sted. Jeg ved, hvor pigerne kommer fra.
Beth!
Se på mig! Kom tilbage!
Beth!
Nej!
- Du ser henrivende ud, som altid. - Tusind tak. Hav en god aften.
- Hvor er du smuk. - Også du.
Din verden er perfekt, skat. En smuk drøm i en smuk verden.
- James, det her er min mor. - Det er mig en fornøjelse.
- Må jeg stjæle hende et øjeblik? - Naturligvis.
Den her vej.
Det her er ikke din stil, er det?
- Ikke ligefrem, nej. - Det anede mig.
Endnu mindre nu, når jeg lige har læst færdig.
- Du milde... - Hvad?
Jeg har ventet hele livet på dette øjeblik -
- og nu da det er kommet, vil jeg hellere dø end at høre min...
Din roman er et mesterværk.
- Hvad? - Du hørte, hvad jeg sagde.
Hvis du ændrer så meget som et ord -
- vil jeg aldrig tale med dig igen.
Tak.
Tak. Jeg mener...
Tusind tak, mr Lovecraft.
Howard.
Vera...
Tag dig ikke af hende, Beth. Der er intet for dig der.
- Jamen hun er min søster, mor. - Hendes verden er et frygteligt sted.
Hun er stadig min søster.
Vil du virkelig gøre det?
Ja.
Gå, min skat.
Gå...
Rør dig ikke! Tilbage!
Vis mig hænderne! Langsomt...
Gør det nu! Vis mig hænderne!
Du rører dig fandeme ikke!
Lad være...
Jeg elsker dig...
RETSMEDICINER
Godt, Beth. Vi er 30-40 minutter fra hospitalet.
Jeg er bange for, at du må nøjes med mig indtil da.
Du er meget stærk. Meget modig. Jeg vil vædde med, at du dyrker idræt.
- Gør du det, Beth? - Nej.
Ikke? Så ville jeg have tabt væddemålet.
Jeg kan godt lide at skrive historier.
Katrine Kirk